Nahá pravda
Vpřed, Hanku, připrav tu lampu.
Nedoporučuju víc jak 15 minut, pane Warrinere.
15 minut, to jo.
Potřebuju chytnout řádnou Floridskou barvu, i kdyby to mělo trvat celý odpoledne.
Šlápni na to.
Cestující do Miami, Palm Beach, a dále na jih nastupovat.
- Čau, Jerry. - Ahoj, Franku.
- Slyšel jsem tě odvedle. Jak to jde? - V pohodě.
- Říkal jsem si, dal by sis trochu squashe? - Ne, ne, díky.
Teda, na to, žes byl dva týdny na Floridě, jsi docela dost bledej.
Jo, taky mě to napadlo.
Cos tam dělal? Chodil s paraplíčkem? Nebo jsi tam nebyl?
Ale, ale, ale. To, Franku, nikde nešiř.
Ale! Malý podvůdeček na ženušku, že?
Hele, Franku, překvapuješ mě.
Měl jsem být na Floridě.
No a řekněme, že nějaký Lucyin kamarád jí řekne:
"Ale! Proč není opálený?"
Lucy bude v rozpacích.
No a tak budu opálenej a Lucy nebude v rozpacích.
A co manželky neví, to jim neublíží. A co nevíš ty, to neublíží tobě.
Dobrá, nechci to vědět. No, co kdybys přišel ke mně?
Pár nás bylo včera v noci na tahu a budou se slízat na opožděnou snídani.
Hele, mám lepší nápad. Co takhle u mě na vaječný likérek a snídani?
A třeba odpoledne vyklouzneme ženským a zahrajeme golf.
- Pěkné, chlapče, přesvědčils mě. - Dobrá.
- Později, Jerry. - Nazdar, Franku.
Pojďte dál.
Lucy!
Ten chlap je tady!
Možná tě nečekala.
Ale ne, někde tu je.
Někam shoďte věci.
- Ahoj, Celeste. - Dobrý den, pane Warrinere.
- Vypadáte dobře. - Díky, Celeste.
A nápodobně.
Celeste, kde je paní Warrinerová?
Dívej, co jsem jí přivezl až z Floridy. Kde je?
- Pryč. - Pryč?
Inu, co se dá dělat, Celeste.
Utíkej, a dones nám vaječný likér a my budeme přemýšlet, na co si připít.
- Vpřed, bando, vstupte. - No to my rádi.
Pane Smithe! Podívejte, kdo tu je!
Pojď, hochu, vyskoč! Hodný!
Dostals pohlednici? Řekni, kde je maminka.
Hele, dívej. Něco pro tebe mám. Koukej, koukej.
Tak pojď, vem si to.
Pojď, pojď, hochu.
Utíkej, mazej si pro to, šup.
Co děláš, čteš si moji poštu?
Několik dopisů pro tvoji manželku.
I ze včerejška.
Doufám, že se Lucy vrátí v tak dobrém stavu, jako ty.
No, beztak je u své tety Patsy.
Vždycky tam jede, když na ni přijde osamělost.
Díky, Celeste. Přebírám vedení.
- Jerry. - Co?
Co kdyby tetička Patsy nebyla doma.
Jo, chápu. Jsem mezi vtipnými lidmi, že?
Ne, vážně, přál bych si, aby si Lucy semtam vyrazila a trochu se pobavila.
Udělalo by jí to dobře.
To je problém dnešních manželství.
Lidi mají pořád domněnky.
Cesta k rozvodu jest dlážděna podezřeními.
A než se naděješ, všichni skončí u rozvodového soudu.
Řekla modla tolerance samé.
Já vím.
Ale pokud myslíš, že za chvíli dostanu šanci tu toleranci prokázat, jsi blázen.
Ne, Lucy je opravdu na chatě své tety Patsy, na to bych si vsadil.
Mimochodem, je to tam prima místo.
Pěkné rybaření.
Když není zataženo, přes to jezero vidíš až -
vidíš -
Paní Barnsleyová,
slečna Heathová, pan Barnsley, pan Randall...
Teta Patsy.
Nevíš, kde by mohla být Lucy?
Totiž, pozvala mě na -
Ale!
Drahoušku!
Ahoj, drahá!
Ale, jak jsi jen grandiózní a dohněda!
- Ahoj, Patsy, drahá. Chyběla jsem ti? - Moc rád tě vidím.
- Myslels na mě? - To si piš. Dívej, co jsem ti dovezl.
- Až z Floridy? - Jo.
Buď požehnán!
Jo, Armanda Duvallea znáš, že drahý.
Pojďte dál, Armande.
Pane Duvalle – moje teta, slečna Adamsová,
pan a paní Barnsleyovi, slečna Heathová a pan Randall.
No, čeho všeho hrozného jsme užili...
Armandovo auto se v noci pokazilo uprostřed úplné pustiny
a spali jsme v nejošklivějším hotýlku, jaký jsi kdy viděl.
Absolutně žádné vyhovující vybavení. Bylo to strašlivé.
Vraceli jsme se z toho středoškolského plesu.
Pozval nás jeden z Armandových žáků.
A, no, je to dlouhý příběh, ale musím -
Ahoj, ahoj hochu.
Vaše žena, víte, byla nejpůvabnější na celém tom večírku.
Ale, Armande, vy jste vždy tak milý.
No není to roztomilé? Tos mu donesl ty, drahý?
- Ano. - Šup, chytej.
Byl jsi moc zklamaný, když jsem tu nebyla, drahý?
Rozhodně ne. Nakonec jsi mě nečekala.
A, mně prominete za nedokonalý výkon mého vozu?
Ale jistě. Je mi líto, že ten hotýlek byla tak... nevyhovující.
To je to jediné, co mě na tom trápí.
Víte, váš manžel není jako obyčejný americký muž.
Ne, ne, je prostý všech nepěkných podezření.
Ano, má spíše -
kontinentální mysl, ano?
Ano, přesně. Mám kontinentální mysl.
- Dáte si vaječný koňak? - Moc děkuji.
No já nevím, jakou má Jerry mysl, jestli kontinentální nebo napitou,
ale je to zázrak.
Kdybych já na celou noc zmizela
a pak přitancovala tady s šarmantním panem Duvallem
a řekla, že auto se pokazilo -
No pokazilo. Proč by měl být Jerry naštvaný? Já jsem to auto nevyráběla.
Máš naprostou pravdu, drahá.
Samozřejmě, že mám.
To by nešlo mít šťastné manželství, kdybychom se pořád podezřívali.
Zase správně.
- Trošku muškátového oříšku? - Prosím, prosím.
Ale ani nevím, co vás všechny nudím se soukromými záležitostmi.
Věř, my se nenudíme.
Moje noční dobrodružství nezajímá nikoho, než Jerryho,
a ten ví, že to bylo nevinné, stejně dobře jako ví, že -
no, že se právě vrátil z Floridy.
Chápu, co tím myslíš.
No, dá si ještě někdo drink? Stále máme dost.
Ne, ne, děkujeme. Myslím, že raději půjdeme.
No nemusíte snad všichni jít, ne?
Odejít?
- Ne. - Aha.
- Ale vždyť to je hloupé, jít tak brzy. - Musíme jít, opravdu.
Tetičko Patsy, kam ty jdeš? Ani jsem si s tebou nepromluvila.
Uvidíme se později, drahá.
Víte, co se říká, čtvrté kolo u vozu...
- Čtvrté kolo- - No, něco na tom bude.
Děkuji.
Řekněte, máte hlad?
No, abych byl upřímný, umírám hlady.
Tak co kdybyste šel a někde se napapal.
Takový velký, silný chlap by se o sebe měl starat.
Ale, pane Warrinere, co jsem udělal?
Pokud mluvíte o včerejší noci, ujišťuji vás.
- Jerry, snad neveříš - - Probereme to v soukromí.
Tedy pokud si pan Duvalle pamatuje, kde nám visí dveře.
Jerry!
Při vší úctě – měl byste mi dovolit zůstat a obhájit nás.
Americké ženy nejsou zvyklé na galantnost, Armande.
Oceňuji vaši nabídku, ale možná byste měl jít.
Pardon, paní Warrinerová. Vy mi nerozumíte.
Učím hlas, ne snad?
Celý rok byla mým žákem.
A čas od času ji poplácám po zádech.
- Ale, to je hezké. - Tedy, pogratuluji jí, k jejímu...
- vývoji. - Tak tak to je?
- Vyjadřuji se? - Ano, zatím si vedete dobře.
Má pozice však nyní musí být zvážena.
Ještě jsem v životě nebyl ve skandálu.
- Nikdy vás nechytili, co? - Ne.
Jsem výborný učitel, ne výborný milovník.
Ano, Armande. Nikdo by vás nemohl obvinit z toho, že jste výborný milovník.
Tedy, chci říct, no -
No, kdo by měl říkat, jestli jste nebo ne? Všechno je to tak hloupé.
Ale možná byste měl jít.
Opravdu nevím, co říct.
Jo, no, když půjdete, nebudete muset říkat nic, ne?
- Možná to bude nejlepší, paní Warrinerová. - Myslím, že jo.
- Uvidíme se brzy? - Ano.
Bylo to vše tak dokonalé.
Děkuji za všechno.
Ještě se ukloňte.
To nebylo špatné představení, zvlášť když nebyl čas na zkoušení.
Ale, pane Warrinere, vy jste přišel o svůj kontinentální rozum.
To bylo vtipné, co říkal o tvém kontinentálním rozumu.
No, určitě má lepší smysl pro humor, než já.
To ne. To si dovolím nesouhlasit.
Zrovna teď jsi tak vtipný, že si o tom může nechat zdát.
- Nevykrucuj se, Lucy. - No, já se nesnažím-
A nebo pro tebe naše manželství nic neznamená.
- Ale znamená. - Možná už ke mně nic necítíš.
Podívej na tohle.
Dívej. Dopis, který jsem ti napsal.
Ale zajímalo tě to? Ne, ne.
Vědělas, že ode mě dostaneš dopis každé ráno,
ale bylas příliš zaměstnaná Duvallem, než abys na to mohla myslet.
KALIFORNSKÁ ASOCIACE PĚSTITELŮ POMERANČŮ
To by člověku zničilo důvěru, co?
Už nemám důvěru v nikoho.
Vím přesně, jak se cítíš.
Co tím myslíš?
V žádném z dopisů jsi ani náhodou nezmínil,
co bylo na Floridě za průtrže.
Noviny toho byly plné.
No - to můžu vysvětlit, Lucy.
- Můžeš? - Jo. A nesnaž se měnit téma.
Domníváš se, že útok znamená obranu.
Nesnaž se ospravedlnit své chování tím, že o mně budeš něco naznačovat.
Ale já nemám co ospravedlňovat. Jenom jsem neměla štěstí, to je vše.
Přišels domů a chytil mě při pravdě,
a pravda je zrovna to nejnelogičtější.
Filosof, co?
- Ty mi nevěříš. - Jak ti můžu věřit?
"Auto se porouchalo." Tomu lidi přestali věřit dřív, než se auta začaly porouchávat.
- Jeho auto je velmi staré. - No, to i ta jeho báchorka.
- Teď ti něco řeknu - - Ne, teď já tobě něco řeknu.
O celé té věci jsem ti řekla pravdu, Jerry.
Nechápeš, že - V manželstí nemůžou být žádné pochybnosti.
Celé je založené na důvěře.
Pokud jsi přišel o ni, pak jsi přišel o všechno.
Ano, asi je pravda, že když důvěra zmizí, je po manželství, že?
To myslíš vážně?
- Dobrá, tak tím je rozhodnuto. - No, hádám, že jo.
S tebou bych dál nežila, ani kdybys byl namočenej v platině.
Tak dělej, rozveď se se mnou. Bude mi potěšením.
Rozvést se s tebou? Zbláznila ses?
To myslíš, že bych toho milovníka hudby táhl k soudu,
abych lidem ukázal, koho sis vybrala místo mě?
Dobře, tak se rozvedu já s tebou. Stejně je to asi zvyk, že manželka je žalující strana.
Má to něco společného s tím, že manžel je gentleman, jestli chápeš.
Ale, dej pokoj. Soustřeď se, abys pohla s tím rozvodem.
- Nemůžu se dočkat. - Hned zavolám našemu právníkovi.
Tak jo, tady.
Pokud ti nevadí, že ho použiji. Nikoho jiného neznám.
- Ty se vyznáš o tolik více, než já. - Jo?
Prosím?
Dobrý den, Lucy.
Co to? Rozvod?
Vy a Jerry?
Ale, ale, Lucy, nedělejte nic unáhleného, čeho byste mohla později litovat.
Manželství je krásná věc, a měla byste o tom mnohem víc -
Proč ti nemůžou zavolat až dojíme?
Buď prosím potichu, ano?
Zdáte se mi rozrušená, Lucy. Zkuste se uklidnit.
Nechci, abyste v takové věci udělala jakékoli unáhlené rozhodnutí.
- Manželství je krasná věc, a - - Proč nedojíš svoje jídlo?
- Proč ti nemůžou zavolat později? - Buď prosímtě zticha.
Jak jsem říkal, Lucy, manželství je krásná věc,
a až budete vdaná tak dlouho, jak jsem já ženat, taky to oceníte.
Chládne ti jídlo. Vždycky si stěžuješ na svoje jídlo.
- Jak ho mám asi - - Zavřeš tu svoji velkou pusu?
Budu jíst až budu mít náladu a čas,
a pokud se ti to nelíbí, tak víš, co mi můžeš.
Tak drž hubu.
Lucy, drahoušku, manželství je krásná věc.
SOUDNÍ SÍŇ
Tak, vidíš? Protožes byl zlobivý pejsek, tak musíš ven. Pojď.
Ve sporu Warrinerová vs. Warriner,
vynáší soud předběžné usnesení o rozvodu
ve prospěch žalující strany, Lucy Warrinerové.
Rozvod, nebude-li dále zpochybněn, nabyde účinnosti 90 dnů od dnešního data.
Žalující a obžalovaný budou následně moci vstupovat do jiných manželství,
budou-li si tak přát.
Ještě moment, vaše ctihodnosti. Stále je zde nedořešená záležitost.
Záležitost ohledně...
- Pana Smithe. - Ano, vaše ctihodnoti, ohledně pana Smithe.
- Kdo je pan Smith? - Pan Smith je jejich pes.
No ne. Pan Smith je můj pes.
- Tak tvůj, jo? - Ticho!
Ale, rozumějte, pan Smith patří mně a má ho ona.
Dobře, dobře. Pokračujte v dané věci.
Zvíře je nyní v držení paní Warrinerové.
Byl to on, koho jste na začátku procesu vykázal ze síně za pohrdání soudem.
Pan Warriner si jej přeje mít, protože -
- Protože je můj. - Jeho není.
To tedy je.
- Není tvůj. - Ticho!
Není.
Paní Warrinerová, přistoupila byste a řekla mi,
proč nahlížíte na psa jako na váš soukromý majetek,
tak aby mohl soud rozhodnout, zdali má zůstat ve vašem držení?
Nic mi neudělá větší radost.
Vaše ctihodnoti, pana Smithe jsem viděla první.
Bylo to v tom obchodě na Madison Avenue, víte, který myslím.
Tak nevíte? Je někde mezi 47. a 4 - A nebo snad -
To je až děsivě nepodstatné.
No, vy byste to měl vědět.
No každopádně, rozhodla jsem se pana Smithe koupit.
Na chvíli jsem se ale otočila, abych se podívala na perské koťátko.
Máte rád kočky?
Já taky ne.
Tak jsem se otočila zpět, a stál tam muž a držel pana Smithe v náručí.
"Pardon," řekla jsem, "ale tohle štěňátko kupuji já."
A on se jen usmál.
A pak jsme nějak, z ničeho nic, všichni tři obědvali spolu –
ten pán, pan Smith a já.
A pak se to seběhlo tak rychle,
a nakonec jsem řekla "No, myslím, že bychom se měli raději vzít."
A tak jsme se vzali a panu Smithovi jsme mohli poskytnout lepší domov
a žít šťastně až navěky.
- Až - až doteď. - Aha.
No, v těchto případech s opatrovnictvím
často necháváme konečné rozhodnutí na dotčené straně.
Myslíte na panu Smithovi?
Pošlete pro psa.
Opatrovnictví nad psem bude záviset na jeho vlastním přání.
- Pane Warrinere, předstoupil byste prosím? - Ano, vaše ctihodnosti. Pardon.
Odvažte ho.
Každý si můžete psa zavolat.
- Pane Smithe. Hej, pojď ke mně, hochu. - Schmitty. Schmitty. Schmitty!
- Hochu, koukej sem. Schmitty. - Pojď kluku. Ale, no tak.
- Schmitty. Pane Smithe. Koukej sem. - No tak, hochu. Hej. Pojď ke mně, kluku.
- Hochu! - Toho si nevšímej. Pojď ke mně, hochu!
- Koukni sem. Koukni sem. - Pojď, Smithe.
- Vždyť mě znáš. - Pojď, hochu! Pojď, hochu!
Přece nechceš přijít o ty výlety na ryby. Pojď!
Schmitty! Schmitty! Schmitty!
- Dívej sem. - Ne, nechoď - Pojď sem!
- Schmitty. Schmitty! - Schmitty!
- Hej, poslouchej -
Vyhrávám, že ano?
Opatrovnictví psa připadá paní Warrinerové.
- Tak! - Vaše ctihodnosti, myslím, že to není úplně fér.
Měl bych mít možnost psa dvakrát za měsíc vidět, nebo tak.
- Váš požadavek zvážím. - Na shledanou.
Na shledanou.
Na shledanou, vaše ctihodnosti.
- Nezapomenete to udělat, že, soudče? - Budu to zvažovat.
Ano, ale kdy to budete vědět?
Dívej na ten déšť.
Proč? Dělá něco jiného, krom toho, že padá?
Nemyslím si.
Tady se nikdy nic neobvyklého neděje.
Je mi líto, že se dnes tak nudíš, Patty.
Jak dnes? Nudím se už měsíc.
Kdybych bývala věděla, že budeme pohřbeny vedle sebe,
nikdy bych s tebou nešla sdílet byt.
No, ani bych tě nežádala, abys se mnou bydlela, kdybych věděla,
že si budu na rozvod muset chvíli zvykat.
Já ti dám "zvykat".
Jen kryješ smutnění.
Ale, nech toho.
A vůbec, kam můžou dvě ženské samotné?
Znáš desítky chlapů, co by se přetrhli, aby tě mohli někam vzít.
Už tě tu mám oblečenou, připravenou jít ven,
a ty vyměkneš a odmítneš to.
Jsi jen starý mrzout, to je všecko.
Chci jít někam, kde je život. A tím nemyslím rostlinstvo.
Chci jít třeba do divadla,
a později ještě jinam, a zatancovat si a dělat věci.
- V tom dešti stějně nikam nemůžeš. - Proč?
- Žádné taxíky? - Žádný doprovod.
Pokud nezměnili pravidla, tak nepotřebuju doprovod, abych se šla napít.
Jdu dolů do baru za Joem.
Barman nebarman, je to pořád chlap. Třeba to dnes zapíchne dřív.
Ale Patty, to snad ne!
Snad ne, jo? Mluvíš se zoufalou ženou.
Ahoj, Schmitty. Pojď nahoru, hochu.
Pojď, pojď. No není roztomilý?
Škoda, že si nemůže vzít cylindr.
Slyšels to?
Zajímá mě, jestli byste mi udělala laskavost.
No - samozřejmě, to záleží.
Já nikdy nepřed -
Představte si, že jste celou dobu bydlel naproti nám.
Je to krásné, že jsme se takhle potkali.
Jo.
Lucy, představuji ti pana Leesona.
Má neteř, kterou jste chtěl tak dychtivě poznat.
Jmenuje se Lucy Warrinerová.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Nesednete si? - Díky.
Pan Leeson přijel z Oklahomy, Lucy. Ve městě je cizinec.
Považoval by to za velmi sousedské, kdybychom mu ukázali nějaká pěkná místa.
Aha, tak?
No, strašně tam prší. Nemyslím, že by -
Přesně to jsem říkala. Říkám: "Nemyslím, že by nás déšť zastavil."
Krom toho, myslím, že za pár minut přestane, slečno Warrinerová.
Pan Leeson je náš soused. Bydlí naproti přes chodbu se svojí matkou.
- Říkal jste to tak, že? S vaší matkou? - Je to tak. S mojí matkou.
Jsme tu na návštěvě. Dělám v ropě, víte.
Je takzvaně rafinovaný.
No teda, to je vtip!
To nesmím zapomenout říct matce!
Pane Leesone, co kdybyste nám řekl něco o Oklahomě?
No, Oklahoma je prima.
Mám tam slušný ranč.
Rád bych, kdybyste ho někdy viděla, slečno Warrinerová.
No, já tam moc často ne...
Mám skot a koně a kuřata a lucerku a -
- Ahoj, Jerry. - Ahoj, Patsy, stará známá. Jak se vede?
Nečekaly jsme tě.
Pročpak? Co se děje, co?
Ahojky, hochu! Dobrý, pane Smithe! Jak bylo, co?
Hned se ti budu věnovat, chlapče.
Dobrý, Jerry.
- Dobrý, Lucy. - Co tě k nám přivádí?
To mi neříkej, žes zapomněla, že dnes mám návštěvu pana Smithe.
- Tady to píšou. - Cože...
Aha. Moc se omlouvám. Pane Leesone, tohle je můj manžel.
Aha, no, nevěděl jsem, že -
No, můj manžel... už jen - Jak dlouho ještě? Šedesát dní?
- Padesát devět. - To je lepší.
Jenom 59 dní.
Nebojte se, má kontinentální mysl.
- Ano. - Aha.
No... nazdárek.
- Pardon, co jste to říkal? - Říkám, "Rád vás poznávám."
Jak jen můžete být rád?
Vím, jak bych se cítil, kdybych někde seděl s holkou a přišel její manžel.
To bych řekla.
Nemyslím, že bys měla šířit, že nejsi vdaná.
Zdá se, že je to slušný chlapík. Jak si myslíš, že se cítí?
Co kdyby sis šel hrát se psem?
Co kdyby sis... kdybyste pokračovali v tom, co jste dělali.
Půjdu - Mě si nevšímejte.
Nazdar, kluku. Pojď, pojď.
Nějací noví psi v okolí?
Honils nějaký kočky?
Pojďte, posaďte se, pane Leesone.
- Řekněte mi ještě něco o Arizoně. - Oklahomě.
Tedy, Oklahomě. To jsem popleta.
Poslyš, dostává dost jídla? Nevypadá moc dobře.
No, ty taky zrovna nezáříš.
Myslím, že se dostatečně nehýbe. Má kruhy pod očima.
Dobře.
- Soud rozhodl, že může občas přijít. - Co takhle písníčku, hochu?
Ano, nemůžeme s tím nic dělat.
- Ne? - Ne.
Ale toho si nevšímejte, pane Leesone. Pokračujte.
Hodný. Dej se do toho!
No, moje hlavní práce je ropa.
- Ropa. - Ano.
Vezmi to!
No, docela se mi dařilo.
Mám svůj ranč. Rád se semtam vyhoupnu na koně...
Jasně. Houpací koně.
Pojďte. Jdeme odsud.
- Nashle, Jerry. - Nashle, Warrinere.
Co se děje?
Jste si jistá, že se toho chlapíka nemáte ráda?
Ráda? Viděl jste, jak jsem se k němu chovala, ne?
No, přesně to myslím.
Na ranči mám malého červeného kohouta a malou hnědou slepičku
a ti se taky pořád perou.
Ale čas od času se usmíří a jsou úplní kamarádi.
Ach, dejte mi domov, kde buvoli se prochází,
- Ráníčko, mami. - Co z toho?
- Bylo skoro světlo, když ses vrátil. - Měl jsem se krásně.
- Potkal jsem holku, která - - To jsem si myslela.
- Na ženské nemysli. - To nejde, mami.
Tak nemůžeš, co? To vždycky říkal tvůj otec.
No samozřejmě, že se mi Dan Leeson líbí. Proč by neměl? Je sladký a starostlivý.
Ty bys měla být poslední, co nesouhlasí. Tys mě mu představila.
Jenom protože nás mohl vzít ven.
Nečekala jsem, že se do něj zblázníš.
Je to snad špatně, že se mi líbí někdo rozumný a ohleduplný?
Byla jsem vdaná za chlapa, který byl šílený a bezohledný.
Pálí se ti toast.
- Jak se jmenuje - Lucy Warrinerová.
Pravděpodobně pseudonym.
Až Lucy potkáš, budeš se muset sama sobě zasmát.
Nebude mě chtít poznat.
Je jí jasné, že každá jiný ženská by ji hned prohlídla.
Tak bys o Lucy mluvit nemusela, mami. Jsem do ní blázen.
Myslím, že se jí taky docela líbím. Mami, myslím, že jsem zamilovanej.
Víš, co je "odrazovka"?
Když se snažíš přes jednu lásku přenést tím, že se odrazíš od nějaké další?
Je to v pohodě, až na to, že odrazovka většinou není to pravé.
Přesněji řečeno je to na prd.
První odraz a pak druhý odraz a -
Podívej se na mě. Skončíš jako starý tenisový míček.
Já to s Danem Leesonem myslím vážně. Moc se mi líbí.
S Jerrym jsem skončila. Nic pro mě neznamená.
Nemiluju ho, ba co víc, pravděpodobně ani nemilovala.
Určitě jsem ho nikdy nemilovala. A teď ho nesnáším.
To tě překvapuje, že?
Nesnáším Jerryho Warrinera a mám moc, moc ráda Dana Leesona
a doufám, že je do mě blázen, protože je to nejlepší chlap, jakého jsem potkala.
Vím. Pálí se mi toast.
Člověče, jsi sladkej, a vůbec,
ale vždycinky to vypadá, že myslíš na něco jinýho.
A nebo možná na někoho jinýho. Ne snad, cukroušku?
Ale ne, ne. Jsem zamilován do lásky.
Z jara mysl jinochova snadno letí vstříc...
k tomu, na co myslel celou zimu.
Jak dlouho mluvíš tou hotentotštinou?
Už nějakou dobu.
Prokoukla jsem, že mi to pomáhá v práci.
Dokud žiju pro svou práci, budete muset omluvit můj jižanskej přejzvuk.
No ať se propadnu. Kdo je to nádherné stvořeníčko?
Znáš ten vtip, co je teď v kurzu?
"Kdo byla ta ženská, se kterou jsem tě viděla?"
Takže to není žádná dáma, ale tvoje manželka?
Víš co? Tady se mi líbí ze všech míst, kde jsme byli, nejvíc.
- Ano? - Možná protože jsem tak šťastný.
Jenom si to představ, Lucy. Budeš moje žena.
Ano, já si to představuju.
Doufal jsem v to už od toho večera, kdy jsme se potkali.
Nemůžu se dočkat, až bude to tvoje rozvodové usnesení finální.
Ono bude, Dane.
Mimochodem, blíží se můj manžel.
- No, dobrý den, lidi! - Dobrý den.
Tohle je Dixie Belle Lee. Tohle je paní Warrinerová.
A toto je pan Leeson, pán, co se s paní Warrinerovou ožení.
- Jak se máte? - Strašinky moc ráda vás poznávám.
No, pojď.
Jste si jisti, že nevyrušujeme?
Co tím myslíte?
Nechtěl byste, abychom se napili?
No ano, samozřejmě.
Pěkně se posaďte.
No teda, není tu útulno?
No - takže vy dva se budete brát.
To mě potěšilo.
Říkal jsem si, "Ten Leeson je chlap přesně pro Lucy."
- A pak jsem si říkal - - Pořád mluví sám se sebou.
- Je to tu okouzlující, že? - Opravdu se vám tu líbí, zlato?
To jsem moc ráda.
- Skoro se cítím, jakoby mi to tu patřilo. - Chodíte sem často?
Pracuju tady. To jste nevěděli?
Ale ne.
Vy jste z jihu, co?
No teda, není tohle ten nejchytřejšičký chlapík?
Jak jste to jen uhod, milej pane Pane?
Ani nevím. Byl to jen výstřel do tmy.
Ale Dixie Belle Lee není její pravé jméno.
- Ne? - Ne, ne.
Změnila si ho, chápete, protože její rodina nesouhlasila s její kariérou v showbyznysu.
Nemám pravdu?
Když jsem se pro to rozhodla, rodiče mysleli, že se loď potápí.
Jsem si jistá, že budete mít úspěch a pak na vás budou pyšní.
To děkuju. Je fakt hezké, že to říkáte.
Asi radši půjdu a připravím se. Můžete zůstat a zhlídnout moje číslo?
- Samozřejmě, zůstaneme. - Nic by nás neodtáhlo pryč.
Uvidíme se později, cukrouši.
- Milá holka, zdá se. - Ano, vskutku.
Ale zatím dost o Dixie Belle. Promluvme si o vás dvou.
Takže vy budete bydlet v Oklahomě, jo, Lucy? Jak ti závidím.
To jméno pro mě už od mala znělo kouzelně.
Oklahoma.
Budeme bydlet přímo v Oklahoma City.
Ne přímo v Oklahoma City!
Lucy, ty máš ale štěstí.
Už žádné běhání po nočních podnicích.
Žádné toulání po new yorkských obchodech.
Budu na tebe myslet při každé premiéře, a budu si říkat
"Už tomu utekla."
New York je pěkný tak na návštěvu,
- ale nechtěl bych tady bydlet. - Ale nechtěl byste tady bydlet.
Vím, že se mi v Oklahoma City bude líbit.
Ale jistě.
A kdyby tě to mělo začít nudit, vždycky můžeš na víkend do Tulsy.
Myslím, že taková velká změna jednomu prospěje, ne?
Správně.
Povězte, vím, že tohle není nejlepší místo,
ale Lucy říkala, že vy dva vlastníte uhelný důl.
- Co s ním? - No, ano.
No, pan Leeson si říkal, že by možná mohl koupit tvůj podíl.
To jest, pokud bude cena správná.
Říkala jsem panu Leesonovi -
Tedy, Danielovi -
jak se nám vedlo špatně
a on si říkal, že by se mu třeba vedlo lépe.
Předpokládám, žes mu taky řekla, že tam není žádné uhlí.
No, pokud máte zájem, můžete mi zítra přinést nějaká data.
Mám docela štěstí.
Víte, jak mi doma říkají?
Danieli.
Dokážu si to představit.
O domku malém
jsem snívala,
o domku malém
u jezera.
Ani postel
mi ale nezbyla,
mé sny
vítr odnesl.
Celý svůj život
jsem s proudem plavala,
láskou jsem se
unést nechala.
Jsem jen hlupáček
a nemám co bych skrývala,
mé sny
Vítr odnesl.
Kdysi s láskou mou
šli bychom pod oblohou,
ruku v ruce spolu.
Teď jsem však sama,
má láska obehraná,
to značí, že bouřka se blíží.
Cestu zlatem dlážděnou
jsem čekala,
sny své jsem
z formy krásné odlila.
Teď však vím,
že na mrazu jsem skončila,
Teď jsem ji potkal.
né sny
vítr odnesl.
Vítr odnesl.
Hádám, že bylo jednodušší, aby si změnila jméno,
než aby si jméno měnila celá její rodina.
To by na západě fičelo.
Zdá se, že to docela fičelo tady s kovbojem.
Nevadilo by vám změnit téma?
Co kdybyste si vy dva šli zatančit. Nebo netančíte?
Lucy moc na tančení není.
To jste nevěděl?
Povězte, to vám Lucy řekla?
To vás o něco připravuje. Je výborná tanečnice.
Vždyť jsem jí říkával "Bleskonožka".
Ahoj, Bleskonožko.
Snažila ses mě oklamat, ty rošťačko?
No, abych řekla pravdu, Dane, myslela jsem, že ty na to moc nejsi.
Nejsem? Vždyť já bych mohl tančit, než se krávy vrátí domů.
Sám jsem v tom vyhrál několik pohárů.
To my jsme poháry nevyhráli.
Možná jsi měla špatného partnera.
Jo, na tom je hodně pravdy.
- Smím prosit, Lucy? - Ale jistě.
- Ano, pane? - Dejte tohle kapelníkovi.
Řekněte mu, ať hrají to samé jako přídavek.
Ano, pane.
Ještě!
Ach, chtěl bych žít v tom kraji,
kde se buvoli toulají,
kde jelen
s antilopou dovádí.
Kde ani jednou
ti kuráž nevezmou -
No tak, zpívej.
a kde nebe je celý den
- bez obláčků. - bez mráčku.
"Bez mráčku" tam je.
- Aha, moc se omouvám. - To je v pořádku.
Domov,
domov na statku,
kde jelen
s antilopou dovádí.
Kde ani jednou
ti odvahu nevezmou
a kde nebe
je celý den
bez mráčku.
To nebylo zlé!
- Díky. Nikdy v životě jsem necvičil. - No neříkej.
- A ty? - No, měla.
Zazpívejme ještě nějakou.
To bude on.
- Dobrý, Warrinere. - Dobrý den, Leesone.
- Dobrý den, Lucy. - Dobrý den, Jerry.
- Jsem rád, že jste zaskočil. - Díky.
O ten váš důl mám opravdu zájem.
Ano, no, přinesl jsem všechny záznamy a historii toho -
Divná věc: Všude jsem hledal McCallovu zprávu o tom dole.
Nikde ji nemůžu najít. Musíš ji mít ty.
- Možná mám. - No, prosím o laskavost.
Až budeš moct, podívej se do své přihrádky na punčochy.
Vždycky schovává důležité věci v horním šuplíku jejího prádelníku.
- Vskutku? - Ano, ano.
Každý právní papír, co jsme měli, byl cítit vonnými pytlíčky.
Vskutku?
I oddací list.
Pamatuješ, jak o něj požádal ten úředník a tys ho nemohla najít?
V hotelu jsme měli partu kamarádů.
Celou noc provokovali.
Pamatuješ, jak poslali toho poslíčka?
Sakra, my jsme nechtěli ledovou vodu.
Co se děje?
Až se vezmete, budeme moci mluvit otevřeněji.
Teď k té věci s dolem.
Dřív to tam vlastnili bratři Fullertonové.
Moc toho - Moc...
Slyšel - Slyšel jste o bratrech Fullertonových, že?
Ano.
Zdá se, že o situaci těžby v Pennsylvánii toho moc nevěděli.
Dělali hlavně do -
Ahoj, mami!
- Dobrý den. - Dobrý den, paní Leesonová.
Dobrý den, Lucy.
Mami, tohle je pan Jerry Warriner.
- Ne ten - - Ano, madam, zrovna ten.
Řešíme nějakou obchodní věc.
Aha, chápu.
- Zvláštní, že vás vidím. - Opravdu?
No, je zvláštní vidět vás.
No, co tím myslím, je:
Byla jsem dnes odpoledne na čaji, kde o vás nějací lidé mluvili.
- Aha. - A o Lucy také.
Oba vás znali, před tím rozvodem.
Předpokládám, že narazíte na desítky lidí, co nás před rozvodem znali.
Ano, ano. Dost jsme se socializovali.
Že ano?
No, mluvili o vás ve velmi dobrém.
Říkali, že jste byl opravdu gentleman.
- Ale, opravdu? - Ale! Dobře pro tebe!
A o Lucy mluvili také.
Víte, zpíváte božsky, drahá.
Ale do dneška jsem si neuvědomila, že jste měla učitele.
A jak jsem slyšela, tak velmi pohledného.
Víte, Lucy, byla tam taková ženská -
Kdybych nebyla dáma, tak jsem ji zfackovala.
- No, tak proč jste to neudělala? - Kéž bych bývala, protože naznačovala -
No, vlastně ani nenaznačovala.
No, mluvila o vašem rozvodu s panem Warrinerem.
No -
No, prostě se neostýchala a řekla, že to mělo být -
No -
No, to je jedno.
To je jedno.
"To je jedno."
Dejme se do práce, ne, Leesone? Jo.
Kdybych byl měl čas věnovat se tomu dolu sám, mohl jsem vydělat jmění.
Ale vždycky jsem byl příliš zaměstnán vyděláváním pěněz pro jiné lidi.
Ano, celá sekce, co tam je, volá po někom,
kdo na to má čas a peníze.
Myslím, že kdyby se udělala šachta tady v tom severním rohu, asi tady -
Počkejte. Něco vám ukážu.
Asi bych ti to měla říct, Jerry, nikdo tě neposlouchá.
Dívčino jméno potřebuje očistit, parťáku.
Ale, tak daleko bych nezacházela.
Ale jsem si jista, že pan Warriner se rád chopí příležitosti
k - k popření té hloupé historky, kterou jsem slyšela.
Ale jistě, paní Leesonová, jistě. O co jde?
Lucy, ta žena říkala, že pan Warriner dovolil vám, abyste podala návrh,
aby -
no, aby vaše pověst nebyla zničena.
Tak. Je to venku. Vím, že je to hloupé, ale -
Ale, samozřejmě, že je to hloupé. A vy taky.
- Co? - Ale ale, Warrinere.
Ale ne, tím myslím, že je hloupé, aby vaše matka věřila takovému nesmyslu.
Aha.
Podívejte, náš rozvod byl jednou z těch tragédií,
o kterých se dočtete v novinách.
Důvěřivá žena a bezcenný muž.
Nikdy jsem pro Lucy nebyl dost dobrý, no a konečně na to přišla.
Lucy je nad vší pochybnost a vždycky byla.
Je čistá jako navátý sníh,
věrná jakož i bezúhonná.
A kéž bych byl hoden jen toho, abych políbil lem jejího podvazku.
Nikdy, skrz naši manželskou blaženost, mi nezpůsobila byť moment neklidu.
Nikdy jsem se nemusel ptát, "Lucy, kdes byla? Cos dělala?"
Vždy jsem to věděl.
Řeknu vám, když jsem o ni přišel, z mého života zmizelo něco nádherného.
- Vím přesně, jak se cítíte. - Jak to víte?
Jak můžete vědět, jaký je to pocit, spotřebovat ženě její nejlepší léta?
No, holt tak to chodí.
Pardon. Sedíte mi na prospektu.
Dane...
vezměte si je a podívejte se a dejte mi vědět.
A, Dane... dobře se o ni starejte.
No, já teď půjdu.
Ano, Dane, dobře se o ni starejte.
Možná uspějete, kde já jsem zklamal.
A jsem si jist, že vy tři budete šťastní, tam, kde Západ začíná.
Jestli si na mě někdy vzpomenete, pošlete mi pohlednici.
Napište jen, "Máme se krásně."
Já to pochopím.
Na shledanou.
No, mami, jsi o všem přesvědčena?
Co ten učitel hudby?
Dívejte, vyřešte si to mezi sebou a dejte mi vědět, jak to dopadne.
Dejte do okna světlo, jestli to bude "ano", dvě, jestli "ne"
a jestli se nebudete moct rozhodnout, stáhněte roletu.
No tak, mami.
Ach, chtěl bych žít v tom kraji, kde se buvoli toulají
kde jelen s antilopou dovádí
kde zřídka ti - Zdravíčko.
A v mém bytě děláš co, smím-li se zeptat?
Říkal jsem si, že po tom skvělém doporučení, jehož jsem ti dopřál, bych se měl napít.
Kéž bych ti ho byla namíchala sama.
Rozumím.
Vskutku si vážím všech těch půvabných věcí, kterés o mně řekl.
Doufám, že pro tebe někdy budu moct udělat také tolik.
Ale to nic nebylo, Lucy. Na cestě životem se snažím -
Já vím. Rozsít trochu sluneční záře.
Ne, ne, upřímně, bál jsem se o tebe, Lucy.
Nikdy jsi nechtěla peníze a -
No, potřebuješ nějaké?
Ne, myslím, že se probudu i bez tvé pomoci.
Říkal jsem si, jestli ses nevrhla do špatné investice, nebo tak.
- To ne. Udělala jsem jen jednu špatnou investici. - Jen mě nekousni.
Jen jsem si říkal, že miliony Buffalo Billa by možná mohly mít něco společného s -
To nemá nic společného s ničím.
S miliony nebo bez, je to velmi šarmantní člověk.
Však jsem ho viděl.
Snad necítím nějakou žárlivost?
Ale ne.
Ne, zpoza těch mraků jsem již vyšel.
Udělal jsem finální obrátku k lepšímu.
Už mi nic neublíží.
To je mi tedy líto, Jerry.
- Bolelo to moc? - Ale ne, ne.
- Jen ta jedna ruka? - Ano, jen ta jedna ruka.
No, já půjdu.
Vždycky rád odcházím, když se lidé smějí.
Nemám ti na to něco přinést?
Ne, ne, jsem statný chlapík. Zvládnu to.
- Kde je pan Smith? - Venku s tetou Patsy.
Aha.
Lucy, než půjdu, řekni mi:
- Co na tom chlapovi vidíš? - Do toho ti nic není.
Ne že by mi na tom záleželo, ale
co by asi tak mohl mít v hlavě, co by tě zaujalo?
To by ses divil. Určitě by nebylo nazmar, kdyby ses něčemu přiučil.
To by ses divila, co bych za takovou lekci dal.
Sni dál.
Nemohl jsem se tě dočkat, Lucy. Musím ti říct, jak děsně se cítím proto, co se stalo.
- Ale o to se vůbec neboj. - Musíš mámě prominout.
- Je trochu staromódní. - Samozřejmě, že odpouštím. Je moc milá.
- Nebudeš jí to mít za zlé? - Ne, nebudu.
Teď utíkej a obleč se na večeři. Přijdeme strašně pozdě.
Já jsem o dost rychlejší, než ty.
Jen jako důkaz, že nejsi naštvaná, dala bys mi malou pusu?
Ale, Dane, přímo na chodbě a vůbec? Trochu se zamysli.
- Nikdo tu není. - To člověk nikdy neví.
- Tak půjdu dovnitř. - Ne, Dane.
Být tebou, tak dovnitř nejdu. Opravdu přijdeme strašně pozdě.
Nebuď stydlivá, Lucy.
No, já se nestydím, jen jsem tě ještě nikdy nepolíbila
a nemyslím si, že tohle je to pravé místo.
Safra, kdybys věděla, jak jsem do tebe blázen, neváhala bys.
- Přes noc nemůžu spát. - Zkus si dát trochu teplého mléka.
Asi musím být zamilovanej, protože jsem ti začal psát poezii.
Poe - Ale, drahý. No.
Chtěl jsem tě s tím překvapit u večeře, ale je krátká.
Tady to je:
"Na tebe, můj stepní kvítku, myslím denně, každou chvilku.
I když nejsme víc než přátelé, vědět chtěl bych, jak skončíme."
Omlouvám se, Dane.
Směju se v divných chvílích. Nikdy nedokážu odhadnout -
Vidíš, co myslím?
No -
"Štěstí by mě zalila přemíra, kdybys své jméno na mé změnila."
No, to je opravdu - Opravdu krásné, Dane,
Zvoní mi telefon.
Teď opravdu musíš jít, Dane.
Haló?
Nezapomněla jste na zítřek?
No, poslouchejte, mám společnost.
Počkejte chvíli. Zůstaňte tam.
Tak. A teď běž, Dane. Uvidíme se později. Běž.
Lucy!
Udělala jsi ze mě nejšťastnějšího muže na světě.
Snil jsem o téhle chvíli celé dny. A teď je to tady.
Ale Dane, no tak.
No tak, Dane!
Teď půjdu domů a obleču se na večeři.
Jsem tak - Jsem tak šťastnej, že bych snědl tři steaky!
Haló?
Telefon?
- Haló. - Uvidíme se zítra?
Zítra odpoledne ve tři.
Ano, myslím, že to by se mi hodilo.
Dobrá tedy. Ve tři zítra odpoledne. Na shledanou.
- Kdo to byl? - Co tě to zajímá?
No, je to - No počkat. Nakonec, to usnesení ještě není finální.
No, když to musíš vědět, byla to moje masérka.
Moje co?
No, to jsem se zase něco dozvěděl.
Jdu si pro popkorn a malinovku.
Právě jsem viděl pořádný cirkus.
Je tu Armand Duvalle?
- Prosím, vaše jméno? - Jerry Warriner. Je tu moje žena?
Prosím, to já nevím.
Jaktože nevíte?
Prosím, já jen vím, že nevím.
- Nojo, nevadilo by, kdybych se porozhlídl? - Já jiu jitsu.
- Já jiu jitsu, jo? - Vskutku?
Ju jiu jitsu taky.
Vy nesmíte jít dovnitř. Nesmíte ho rušit.
Tak že nesmím dovnitř? Nesmí být rušen? Pusť to.
Měls vidět páníčka dnes odpoledne.
Pojď, na zadní, hochu. No tak, na zadní.
Zadní, zadní.
Ne, ještě jinak, víš co -
Běž pikat a pak si to najdeš.
Šup, běž pikat.
Pět, deset, 15, 20, 25. Ne ne, žádné koukání.
Pět, deset, 15, 20, 25, 30, 35.
Připraven? Tak dobrá. Pojď, pojď.
No jo, ty jsi příliš chytrý.
Ale fakt, Patty, mělas dneska vidět Jerryho.
A když pod ním začala podklouzávat ta židle -
Jedno se Jerrymu nedá upřít: Nikdy s ním není nuda.
Ale byl tak hloupoučký.
Vím, že si myslel, že mě najde v Armandově náručí.
Musel být hrozně zklamaný.
To se mu nemohlo líbit, že vás nenašel zamotané mezi prostěradly.
Jerry se vždycky uměl dostat do maléru fantastickým způsobem
Vcelku jsme se spolu nasmáli.
No, ale co dívka opravdu chce je spolehlivost a jistota.
Přepdokládám, že ano.
To by si měla zařídit penzijní spoření. Zábavnější než pronájem.
- Patty - - Nevysvětluj. Já nejsem ta, co si ho bere.
To ti chci právě říct. Já taky ne.
Nemůžu si ho vzít, protože jsem pořád zamilovaná do toho ztřeštěného šílence
a nemůžu s tím nic dělat.
Ale, Patty, semtam a občas
- jsem pro tebe pár věcí udělala, ne? - Ano.
No, tady jsem Danovi napsala s vysvětlením, proč přesně si jej nemohu vzít.
Nikdy bych tváří v tvář nic nevyjádřila tak krásně, jak se mi to povedlo tady.
Ale teď jsem tak nějak ztratila kuráž mu to dát.
Mohla bys tak nějak zajistit, aby to dostal?
- To bych řekla. - Zkusila jsem na Jerryho zapomenout.
Já vím. A proto jsi skočila na Leesona, jako by to byl poslední chlap na zemi.
Já otevřu.
Ale, pokaždé, když otevřu dveře, někdo vejde.
- Zdravím vás. - Zdravím.
- Dobrý den, Armande. - Poslala jste pro mne, madam?
Ano, byla jsem tak v rozpacích z toho, co se dnes stalo před vašimi hosty,
až ani nešlo utéct dost brzo.
Váš manžel je velmi povedený muž, že?
No, jsem přesvědčena, že mu na mně musí záležet, jinak by ty povedené věci nedělal.
Ano, ale pro mně se v něm moc lásky nenajde.
Ne. Ne, ne. Armande, zrovna k tomu se chci dostat.
Podívejte, říkala jsem si, prokázal byste mi laskavost?
Ale jistě.
No, přemýšlela jsem -
Říkala jsem si, jestli byste jej nepřesvědčil,
že tehdy v noci v té hospůdce to bylo vše tak, jak jsem říkala.
- Však víte, kterou noc. - To já rád.
Ale, no, nosí zbraň?
- Snad se ho nebojíte? - Ale jistěže ne.
- Ale víte... - Mohl byste to pro mě udělat, co nejdříve?
Ano.
A rozhodně nesmí vědět, že jsem s tím měla co dočinění.
- Ale ne. - Co nejdříve, dnes večer?
Ano.
Ale, pane Smithe! Jak se vede, hochu?
Ale toto je příliš brzy.
- Že ano? - Ano, příliš.
- No, udělejte něco. - Co můžu dělat?
Ale notak, nemůžete tu dál takhle stát.
- Já vím, ale kam můžu jít? - Co tadyhle ven?
- Ale ne. Tam ne. - Do pokoje pro návštěvy. Rychle.
Otevřete!
- Ahojky, kluku! - Dobrý den, Jerry.
- Dobrý, Patsy. Jak se vede? - Ale dobře.
Ježiš, Smitty. Věděls, že jsem to já, co?
Jasně, žes to věděl.
Ano, pane. Ano, pane.
Jo. Ano.
Jasně, žes na mě nezapomněl. Jo, to bych řekl.
No tak. Běž, bež.
Ahoj, Jerry.
Ahoj, Lucy. Předpokládám, že víš, proč jsem tady.
No ne, ne přesně.
No, vlastně jsem se přišel omluvit za své chování
tehdy v Duvallově bytě, nebo studiu, nebo jak tomu říká.
Aha to.
S určitostí jsem se choval jako naprostý vůl a je mi to líto.
- To nic nebylo, vůbec nic. - Nic?
Nic než ta nejsměšnější a nejodpornější exhibice,
jakou kdy smrtelník předvedl.
Nevím, co to do mě vjelo.
Ledaže by to bylo tím vlivem, který na mě ten Duvalle má.
Nikdy jsem nepotkal nikoho, kdo by mě dokázal naštvat jak on.
Jen na něj pomyslím, už vidím rudě.
Neměl by ses tak rozčilovat.
Jen se zmíní jeho jméno a hned bych vraždil.
Opravdu?
Co ti je?
Ale to nic. Jen jsem přemýšlela o tvém problému.
Rozhodně máš problém.
Ano, vím, že mám problém, a taky vím, jak se cítím.
Hádám, že s tím nic nenadělám.
Podívej se na pana Smithe.
Asi si chce hrát.
Ano.
Tady, běž a schov mu to.
Žádné koukání, Smitty.
- Dobrý, hochu, připraveno. Vpřed. - Pojď, Schmitty.
Ale ne, ne. Zima. Víc zimy než v zimě.
- Zima, zima. - Hochu, co to s tebou je?
No, pěkné, chlapče. Pusť, pusť. Ano. Hodný.
No, Lucy -
Hlavně jde o to, jestli přijímáš moji omluvu?
Krom toho, že jsem ze sebe dnes udělal korunovaného pitomce,
tebe jsem musel nepopsatelně ztrapnit.
- Ty ses s tím ale poprala. - No, musíš přiznat, žes trochu zuřil.
To bylo co?
Nic. Jen staré zrcadlo.
On je den ode dne horší. Strašný surovec.
To je tedy něco. Překvapuješ mě. Snažíš se mě zbavit, co?
Ne, nesnažil se tě zbavit. A dobře to víš.
No, opravdu jsem neplánoval odejít tak brzo, Lucy.
Vlastně jsem si říkal, že jestli nebudeš mít co dělat,
mohla bys ses se mnou jít projet.
Vzduch ti udělá dobře a mohli bychom si o věcech promluvit, co?
To bych moc ráda. Ano, udělalo by mi to dobře.
- Výborně. - Kde máš auto?
Dole v garáži.
No, tak co takhle kdybys, zatímco se budu převlékat,
zašel pro auto a potkáme se venku.
- Dobře, drahá. - Bude to hned.
Zvláštní.
No, to je zvláštní. Ten klobouk jsem koupil před hodinou a podívej se na něj.
Nebyls třeba u holiče?
Ne.
Ne? Možná ho máš naopak. Zkus ho otočit.
Jo, no, to mě nenapadlo. Počkej.
Ano. Tak. To už je lepší.
No, možná je trochu větší, ale třeba se to tak letos nosí.
No já to tak nenosím.
- Mně se to moc nezdá. - Ale podívej se na svoje uši. To proto.
- Uši máš úplně dolů. - Co je na tom podle tebe špatně?
No, srovnej si pod tím uši, ať jsou nahoru.
Prosímtě, jak si můžu srovnat uši nahoru. Tak klobouk sedět nemá. Moment.
No, já vždycky svoje -
Kdo je tam?
Já a moje máma.
Podívej, Lucy, už jsem ti na jeden den způsobil dost potíží.
Raději ať mě tu nenajde. Schovám se vedle.
- Ne, ne. - To je v pořádku.
Ale -
- Řekni mi, až bude pryč. - Ale -
- Zdravím. - Dobrý den, teto Patsy.
- Dobrý večer, paní Leesonová. - Dobrý večer, paní Leesonová.
Lucy, drahá, vy jste dnes ráno nepřišla, jak to obvykle děláte.
- Dnes ráno jsem vůbec nestíhala. - Samozřejmě, že ne.
Přesně to jsem ti říkal, mámo.
- Mohu se posadit? - Samozřejmě.
Strašně mě bolí hlava.
No, mě už taky začíná bolet.
Napadlo mě, že jste možná naštvaná na to, co jsem opakovala po té hnusné -
Ale nesmysl, paní Leesonová.
- Co to proboha bylo? - Někdo tam uklízí.
Jsou při tom hluční.
Bála - Bála jsem se -
To musí tohle dělat?
Ano, dnes je tu docela rušno.
Bála jsem se, ale věděla, že v srdci víte, že jsem vás nikdy nepodezřívala.
Samozřejmě, že ne, paní Leesonová.
Však poprvé, když o vás Dan mluvil,
říkala jsem, "Ta zní jako moc milá dušička."
Však znát Lucy je milovat ji.
Lucy, mám pro tebe překvapení.
S mámou jsme to probrali.
Doufám, že se ti bude líbit Oklahoma, protože tě požádám, abys...
Pardon.
Zapomněli na druhou metu.
Pojď, Dane.
No, hádám, že nejlepší přítel muže je jeho matka.
O ženách jsem se od tebe rozhodně naučil.
- Tady máš diplom. - Cože?
Pojď.
Co se děje, Schmitty?
Co -
Aha, už to vidím. Patty, podívej se.
Ano, to je Barbara Vanceová.
- Však víš, kdo to je, ne? - Ano, vím, kdo to je.
Ztřeštěná dědička. Neříkají jí tak většinou v novinách?
Miliony dolarů a žádný rozum.
Zajímalo by mě, co dělá s Jerrym.
Zabavuje ho, běhá s ním po městě
a očekávám, že se do něj zamilovává.
- To je tak všechno. - Tak to všechno z toho obrázku nevyčteš.
Ne, nevyčtu. Ale můžu to vyčíst z toho, co jsem slyšela.
A pokud jsou drby nelžou, Barbara Vanceová je kus holky
a Jerry si to užívá.
DRBY ZE SPOLEČNOSTI
Romance Jerryho Warrinera a Barbary Vance jde do stádia zásnub, hned jakmile
se Warrinerovo rozvodové usnesení stane finálním, což je shodou náhod dnes.
Dále.
Dobrý den, Jerry.
Dobrý den, Lucy. V čem spočívá povaha této návštěvy?
No, říkala jsem si, že bych - Víš, co je dnes za den, ne?
Jistě. Náš rozvod dnes nabyde účinnosti a zítra budeme oba zpátky v oběhu.
Tak. Říkala jsem si, že se zastavím a popřeju ti mnoho štěstí.
To je od tebe hezké. Na ledu mám víno.
- Chceš se přidat? - Jistě.
Ten obrázek tebe a Barbary v ranních novinách byl hezký.
Jo.
Líbí se mi ten nadpis. "Ven se starou láskou."
Jen jsem si říkala, že "z louže ven" by mohlo znít líp.
Opravdu?
No, já myslím, že s Barbarou budeme moc spokojení.
Ano, jsem si jistá, že budeš šťastný.
Jen snad ne tak, jako já s Danielem.
Co?
- To je pořád ještě aktuální? - Jak to myslíš, aktuální?
No, po té frašce se dvěma chlapy v ložnici
jsem si tak nějak myslel, že odešel hned po nás.
Ale ne. Jednoduše jsem mu to vysvětlila.
Vskutku? Co jsi mu řekla?
Že se nám porouchala auta a museli jsme strávit noc u tebe v bytě,
protože taxikáři zrovna stávkovali?
Ne, to jsem mu neřekla. Řekla jsem mu pravdu.
- A jakkoli je to zvláštní, uvěřil mi. - Aha.
Bylo to docela příjemná změna.
No, na co se napijeme?
Napijme se na naši budoucnost.
Ať jste s Barbarou moc spokojení.
O čemž silně pochybuju.
Ne, napijme se na tvou spokojenost s Buffalo Billem.
- Dobře. - Což ani nedává smysl.
No, já vím co: napijme se na nás dva.
Výborně.
Jak jdeme cestou života,
ty to svojí
a já mojí.
- Ano. Dobrá. - Dobře?
Dobře.
Vyprchané.
Otevřu jinou láhev.
No, ale budeš muset přidat, protože jdu za Danielem.
No.
Šampaňské se hodí na završení naší lásky.
Pamatuju si na naše první pití.
Tvé nejlepší způsoby promluvily: "Musí to být šampaňské."
A pak jsi nabídl přípitek. Pamatuješ?
Ne.
No, jako žena si to pamatuju.
Řekls -
Tomuhle se zasměješ.
Řekls...
"Prosím, poslouchej bdě,
co srdce mé ti sdělí.
Vždy budu milovat tě,
dokud nás smrt nerozdělí."
Pamatuješ?
No,
bylo to docela prima.
Tedy, dokud to neskončilo.
Avšak,
všechny krásné věci musí skončit,
tak to doražme.
Jestli dovolíš, zavolám si odvoz.
Zavolal byste mi taxi? Hned, prosím.
Haló.
S kým to mluvím, prosím?
Aha, to je ta - jak se jmenuje... Řekla jsem jen "Haló."
Můžeš pokračovat dál.
Muselas zvedat můj telefon?
Myslela jsem si, že to je ten chlápek s taxíkem. Promiň.
- Co jí mám říct? - No, řekni -
Ty něco vymyslíš. To ti vždycky šlo.
Aha. Problém je, že na to nemám čas.
- Řekni, že jí, že jí zavoláš zpátky. - Jo.
- Jak jí můžu říct, že jí zavolám zpátky? - No tak řekni, ať zavolá tobě zpátky.
Haló. Dobrý den, drahá.
No, to teda trvalo.
Už sis rozmyslel, co je to za ženskou?
No teda. Věděl jsem, že se na to zeptáš.
Já taky.
Ticho.
No, je to velmi jednoduché, drahá. Je to moje sestra.
Tvá sestra? Jak se z něčeho takového kdy dostaneš?
No, ano. Právě se vrátila z Paříže.
- Zastavila se za mnou, to víš a... - No, Jerry, už se ti to bortí.
Ráda bych tvou sestru poznala. Co kdybys ji dnes večer vzal s sebou?
No ne, myslím, že dnes večer nemůže.
- Už něco má. - Chce abych přišla?
No jistě, ona taky dychtí po setkání s tebou, drahá, ale...
Ano. Řekni, že ji moc ráda poznám. Ať si vezme boxovací rukavice.
No, říká, že půjde-li to, zkusí se z toho vyvléknout a přijde později.
- Ale silně o tom pochybuju. - Ano, o tom dost pochybuju.
No, drahá, udělám co budu moct, abyste se co nejdřív potkali.
- Ano. To by bylo milé. - Na shledanou.
To by bylo milé.
- To jsem to vyvedl. Chce vidět mou sestru. - No jo.
- Díky za pomoc. - No ano, znáš mě. Pomohu kde můžu.
Jak? Rozvrátit nám to?
- Rozumím. - Jsem pěkně v pytli.
Ano. Haló. Udělala jsem to znovu.
Co to je, to volá každých pět minut?
Poslouchej, to si přece nemusíš nechat líbit.
Dej jí trochu do těla.
Barbaro, říkal jsem ti, že dnes večer to nestihne.
Takové věci jí nemůžou jen tak projít.
Snad mi kvůli tomu nemusíš každých pět minut volat, ne?
Ne. No tak.
No.
Jo.
No.
- Dobrý večer, pane Warrinere. - Dobrý večer.
- Ahoj, Barbaro. - Ahoj.
- Dobrý večer, paní Vanceová. - Dobrý den.
- Dobrý den, pane Vance. - Jerry.
Kde máte sestru?
No, moc se omlouvá, že tu dnes večer nebude.
Ta cesta lodí jí neudělala dobře.
Vlastně, když jsem odcházel, volala doktorovi.
Dokážeš si představit, jak jsem byla překvapená, když jsem slyšela ženský hlas.
Nemůžeš mě vinit z podezřívání.
Barbaro, šťastné manželství nemůžeš mít, když budeš pořád podezřívat.
Ne, v manželství žádné pochyby.
Manželství stojí na důvěře. Pokud přijdeš o ni, přijdeš o všechno.
Hezky řečeno, Jerry.
Že ano. Myslím, že jsem to někde četl, nebo tak.
Jen jsem si říkala: bude tady vaše sestra na svatbu?
To pochybuji, paní Vanceová.
Mohla bych se jí zeptat, jestli by nám nedělala družičku.
Myslím, že v nejbližší době odjíždí zpátky do Paříže.
Říkala ale, že udělá, co bude moct, abyste se viděly.
Líbila by se ti. Je to tvůj typ.
- Kde studovala? - Pardon?
- Říkám, kde studovala? - Ve Švýcarsku.
Aha.
A váš otec chodil na Princeton?
Správně, pane. Ročník 92.
Vždycky o tom vykládá dost vtipné historky.
Jednu konkrétní: o fotbalovém zápase.
Yale prý jednoho dne hrál proti Princetonu
a na dvouyardové linii Princetonu
Yale nechytil míč.
Zbývala minuta, táta vzal míč a utíkal -
Slečna Lola Warrinerová.
Ahoj, drahý bratře. Stihla jsem to.
Co říkáš, drahý?
- Jen jsem se ptal, jak se cítíš. - V pohodě. A ty?
Paní Vanceová, toto je moje sestra Lola.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Jak milé vás poznat. - Děkuji.
- Pojďte dál. - Děkuju.
Barbaro, toto je Lola.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Milé, že vás mohu poznat.
Viděla jsem váš obrázek v novinách a zajímalo mě, jak vypadáte.
- Taky mě zajímáte. - No, děkuju.
- Lolo. - Ano, drahý?
Tohle je Barbařin otec, pan Vance. Pane Vance, moje sestra.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Inu... - Co se děje?
No nic. Jen že z jeho popisu bych vás nikdy nepoznala.
Nesednete si?
Děkuji.
Přerušila jsem něco? Nemluvili jste, když jsem přišla...
Pardon, paní Vanceová? Moje -
Děkuji. Aha! Podívejme.
Byla jsem to já. To je něco.
Tentokrát jste to vy, paní Vanceová.
Podívejte, raději to dám sem, ať je to z cesty.
Ups!
Ale to ne.
To by se snad mohlo opakovat donekonečna.
Doufám, že ne.
Pokračuj se svým příběhem, milý.
Ano. Povídal jsem historku o mém - o našem otci.
Ano?
No, nechci být nezdvořilá, ale nebylo by něco k pití?
Jistě.
Měla jsem tři nebo čtyři panáky, než jsem sem přišla, ale účinky už mizí
a to víte, jak to je.
No nedívej se na mě tak. Jako by ses rád trochu nenapil.
Říkáme mu Jerry sosáček.
Rád si sosne, když se nikdo nekouká.
A jak mu to jde.
Zdálo se – sama jsem to viděla – že se celý večer pití ani nedotkl
a z ničeho nic spadl rovnou na prcku.
Snad sklenku šery?
Donesl byste slečně Warrinerové skleničku šery?
Skleničku šery?
Omluvte mě. Nemám ráda šery.
Šlo by zázvorové pivo, prosím?
- Zázvorové pivo? - Ano. A -
Omlouvám se, že jsem tě znovu přerušila.
No, co jsi to říkal?
Povídal jsem jednu z tátových historek.
- Ty ji znáš. - Aha.
Inu, zbývala minuta. Táta měl míč, a -
- Míč? Jaká míč? - Fotbalový.
Co prosímtě dělal táta s fotbalovým míčem?
Dívej, povídal jsem historku o tom, jak byl táta na Princetonu.
- To si snad pamatuješ. - Ano, jistě.
Pamatuju. Tatík Princeton miloval.
Byl tam skoro dvacet let.
Jestli někdy někdo nějaké místo miloval, tak to byl on. Zbožňoval to tam.
A rozhodně se mu to tam dařilo udržovat.
- Viděli jste ty zahrady, že ano? - Jistě.
Díky, kamaráde.
- Obávám se, že má - - Ups. Promiň.
- Tady máš kapesník. - Děkuju.
Obávám se, že má sestra má poněkud pokřivený smysl pro humor.
To já taky.
Co chtěla říci, bylo, že otec poskytl univerzitě
řádku těch nejlepších terénních úprav.
Zdovolením. To byla žízeň.
To muselo být tou šunkou, co jsem měla k večeři.
Můžu?
Můj brácha je docela prima, nemyslíte?
Ano.
Ke mně se vždycky choval senzačně.
Dřela jsem jak kůň v klubu Virginia.
Ale hned jak na tom byl líp -
Tedy, víte co myslím.
Hned mě odtam vytáhl a jeli jsme na výlet do Londýna a do Paříže.
A myslím, že to bylo docela prima, ne?
Co jste dělala v klubu Virginia?
- No - - No, totiž -
Já jí to řeknu.
Takové čísílko, takové -
No, tak nějak se to špatně vysvětluje.
- Máte nějaké desky? - Desky?
- Aha, ano. Nějaké desky máme. - No tak možná bychom -
No počkat.
Všichni zůstaňte kde jste. Ztratila jsem peněženku.
- Vždyť je tady. - No teda. To se mi ulevilo.
- Kde jsou ty desky? - Pojďte se mnou, ukážu vám.
Hele, co kdybys mi to raději pohlídal?
Tady je moje písnička.
- Mám vám to předvést? - No, ne, nemyslím...
Tak dobře.
Podívejte, budete mi to muset pustit vy. To je na mě trochu moc nóbl.
Ten, co máme doma, ten se prostě natáhne.
Být tebou, tak tohle bych nedělal.
No tak přece to nebudu dělat tak, jak jsem to dělala v klubu,
jestli to je to, čeho se bojíš.
Myslíš, že jsem blázen?
To číslo obsahuje pár větrných efektů,
ty si ale budete muset domyslet.
O domku malém jsem snívala,
o domku malém u jezera.
Ani postel mi ale nezbyla,
mé sny vítr odnesl. Chápete?
Nezapomenu jak ráda jsem se poměla,
ráda se poměla a tobě se zhnusila,
tobě se zhnusila a než se nadála,
mé sny vítr odnesl.
Kdysi s láskou mou
šli bychom pod oblohou,
ruku v ruce spolu.
Teď jsem však sama,
má láska obehraná,
to značí, že bouřka se blíží.
Cestu zlatem dlážděnou jsem našla,
sny své jsem - To nezvládnu napodobit.
Teď však vím, že na mrazu jsem skončila,
mé sny vítr odnesl.
To jdeme tak brzy?
Asi jsem taky unavená.
Tak dobrou noc. Dobrou noc všem.
- Kam se ty hrneš? - Na chatu za Patsy.
K řízení nejsi zrovna ve vhodném stavu.
Budu tam cobydup.
- Nemáš ponětí. - To si jen myslíš. Posuň se.
- Tohle je moje auto. A chci si ho řídit. - Posuň se. Dělej.
- Ale ne. Kéž bys tam býval zůstal. - Jo, jo.
No jo.
Nevadilo by ti tu věc vypnout, nebo to aspoň ztišit?
Dej mi to.
Přesně. Dej to někam, kde to najdeme.
No, já -
Notak, tohle nemůžete.
- Co? - Vypněte to.
Snažím se.
Rozhodnout se všechny vzbudit je naprosto nezákonné.
- Co? - Říká, že vzbudíš -
On je nahluchlej. Budete muset - Musíte mluvit - Ale ne.
Co mu takhle pomoct?
Ale je tu krásně. Nemyslíš?
Ale jistě, je to prima. Jen si to představ.
Nebýt tebe, tak jsem o tohle všechno přišel.
Přesně.
Než se dostanu zpátky do města, už asi ani nebude mít cenu jít do postele.
Nevadí, když si půjčím tvoje auto?
Ne, nevadí. Ale je to tedy hloupé.
- Patty bude zklamaná. - Díky, ne. Pojedu domů.
No jo, mně to nevadí, propáníčka. Jenom jsem si říkala -
Ano, jenom sis říkala, že kdybych zůstal,
přesně bys mi předvedla, jak nevinná může být noc na venkově, že?
No teda cože?
To už je docela ohranná deska, ne?
Mně je úplně jedno, jestli pojedeš nebo zůstaneš,
jen jsem chtěla, abys to měl jednodušší.
To jsi musela ten čudlík zahodit?
Mám se vrátit a podívat se po něm?
Co se nám ještě nestane.
Hodně věcí.
- Co to je? - Dva motocykly.
- Řídí je někdo? - Dva chlapi.
- Mají uniformy? - Ano!
Tak jo.
- Vypněte to rádio! - Nemůžu!
Jak nemůžete?
Aha, ztratil jste ovládání? Nechat to takhle řvát ale nemůžete.
- Ukažte, podívám se na to, - Moment. Uhnu vám.
Uvidíte, co svedete.
- Asi zkrat ve vedení. - Podívejme se na to.
Ne!
To vždycky vyjde.
Poslouchejte, víte, že za tohle můžete dostat pokutu?
- Je to vaše auto? - Ne.
- Čí je to auto? - Dám vám ještě jeden pokus.
Aha, takže je vaše. Kde máte technický průkaz?
V pravém horním šuplíku mého prádelníku.
- Jste si jistá, že je to auto vaše? - No jasně, že jsem si jistá, že -
No, pokud je vaše, tak byste měla znát číslo své značky.
- Co je to za číslo? - No já nevím.
Každej rok mi ji vymění.
Teď se nedívejte – jaké číslo má váš motocykl?
Tak! Vidíte?
- Řekněte, vy jste pili? - Ne, já ne, ale -
A jdeme.
Tak, drahý. Pekně kluš.
- Co jste to provedla? - Má to špatné brzdy.
A my máme smůlu. Teď jsme bez dopravního prostředku.
Nemohli byste nás, pánové, svézt k chatě mé tety?
Je to jen tak 25 km. Tedy, jestli nemáte něco jiného na práci.
Ne, já nemám co jiného na práci. Ty ano?
- Ne. - Inu, tak to je milé.
Kde budete sedět vy?
No, to budu asi muset nějak vyřešit.
Legrace?
No tak, zkus to. Je to zábava.
Tak, vy dva mu nic neříkejte.
Kdo jsou ti dva lidi?
No přece pan Warriner a paní Warrinerová.
Tak. Ráda vás poznávám.
Ráda vás poznávám.
- Zdravím. - Tak, je to srovnáno, ne?
Postaráte se, aby ráno moje auto dostali ven, že ano?
Ano, paní.
A mezitím oba přemýšlejte, co byste chtěli na Vánoce.
Na shledanou.
- Doufám, že cesta zpět bude příjemná. - Děkujeme.
Ahoj, tati.
No, tati.
- Všechno v pořádku? - Já se cítím dobře.
To je dobře.
Ale nikoho jsem dnes nečekal.
- Teta Patty tady není? - Jasně, že ne.
Ona tu ne -
- Byla jsem si jistá, že tu bude. - Já ne.
To je mi ale divné.
Udělám vám kávu.
Ne, ne. Raději ne, tati. Ještě bych nemohla usnout.
Jdu rovnou do postele. Jsem strasně unavená.
Vidíte? Je úplně zničená.
- Tati, je tahle místnost uklizená? - Ano.
Dobrá tedy. Tam bude spát pan Warriner.
A dej mu pár pěkně teplých dek.
- Má strašnou rýmu. - Opravdu?
Ano, strašnou rýmu už mám nějaký čas.
To je mi líto.
Asi tři měsíce.
- Jak se ti tam vede? - Mám trochu problém s garderobou.
Měla bys vidět mě. Ještěže jsi mu řekla, že mám rýmu.
Vskutku mi přitopil.
No, moje košile je z vlastnictví tety Patty.
Kša. Běž, padej odtamtud. Kša.
Ale ne.
Klimatizovaná.
- Co se stalo s tímhle? - Nevím.
Tenhle zámek není zrovna praktický, co?
Ne, není tak praktický, ale...
Snad poslouží svému účelu.
No, tak dobrou noc.
Dobrou noc.
Já -
Obávám se, že s tímhle budeme mít problém.
Mně to snad vadit nebude.
No, dobrou noc.
Dobrou noc.
Říkal jsem, že s tímhle budou problémy.
Ano.
Za půl hodiny už nebudeme pán a paní.
Zvláštní, že?
Ano, je zvláští, že věci jsou, jak jsou, kvůli tomu, jak se cítíš.
Cože?
No, tedy, kdyby ses necítil, jak se cítíš,
tak by věci nebyly, jak jsou, ne snad?
Tedy, věci by mohly být stejně, kdyby byly věci jinak.
- No, ale věci jsou takové, jaks je udělala. - To ne.
Ne, věci jsou takové, jaké si myslíš, že jsem je udělala.
A takové jsem je vůbec neudělala.
Věci jsou pořád stejně, jako byly vždycky,
jen ty jsi taky pořád stejný jako vždycky,
takže věci asi už nikdy stejně nebudou.
Dobrou noc.
- Skříply mě dveře. - Dobrou noc.
Dobrou noc.
No to snad -
Snažil jsem se to opravit.
A už je to tu zase.
Jsi úplně zmatený, co?
- A ty ne? - Ne.
No měla bys, protože nemáš pravdu, když říkáš, že věci jsou jinak,
protože nejsou stejně.
Věci jsou jinak, ale jiným způsobem.
Ty jsi pořád stejná, jen já jsem byl hloupej.
- Ale teď nejsem. - Aha.
Když už jsem tedy jiný, nemyslíš, že,
no, že by věci mohly být zase stejně
jen trochu jinak, co?
Myslíš to vážně, Jerry?
Jseš si jistý?
Už žádné pochyby?
Už žádné -
- Až na - - Až na co?
Ještě mě trápí jedna věc.
Co?
Tenhle zatracenej zámek.
Ach tak.
A víc nic?
Tak to...
Myslíš, že kdybys třeba...
Dobrou noc.
České titulky: JB, 2019 (Lockley Hall z překladu F. Krsky)